Magie

V Erallosu je poměrně vzácné setkat se s projevy mocných kouzel, nicméně přesto o ně lze občas "zakopnout". Magie je praktikována poměrně úzkým okruhem lidí, kteří jsou po většinou poměrně slabí po stránce síly svých kouzelných schopností a jejich moc je tak určena spíše jejich vynalézavostí než hrubou silou. Skutečně mocní mágové jsou velice vzácní, jednak pro míru talentu, která je k rozsáhlejším kouzlům potřeba, jednak pro fakt, že kolem magie se dosud točí velké množství záhad. Mnohé znalosti jsou předávány jen mezi několika málo zasvěcenými, což dělá z magie především pro obyčejné lidi velice záhadou disciplínu, nicméně tak vzácnou, že si s ní musí jen málokdy lámat hlavu.

Obecná pravidla
Je velmi obtížné specifikovat, jakými pravidly se kouzla řídí, neboť mnohá kouzla se nepodařilo dodnes prozkoumat a vysvětlit žádnému z obyčejných smrtelníků. Ve světě existuje několik projevů magie, jejichž tajemství si tvůrci daného kouzla vzali do hrobu (někdy už během samotného vyvolávání kouzla či krátce po něm). Přesto lze stanovit několik základů, kterými se téměř všechna kouzla více či méně řídí.

Energie
To první, co k vyvolání kouzla potřebujete, je energie, kterou toto kouzlo používá. Energii v sobě má podle všeho každá bytost, nicméně umět ji čerpat a používat pro kouzla je extrémně náročné už v případě, že chcete používat energii svou, natož pak energii někoho jiného. Kradení energie jiným je navíc považováno z několika důvodů za černokněžnictví. Zdroj energie je většině řadových mágů neznámý, obecně rozšířená pověra je, že jím je tělo samo nebo že se jedná o dar od nějakého boha či jiné entity, kterou mág vzývá. Jisté je, že práce s energií je duševně velice vyčerpávající, náročná na soustředění a její používání ke kouzlení ubírá i fyzické síly mága. Dá se říct, že většina kouzel spotřebuje přibližně tolik energie, kolik by vyžadovalo provedení daného úkolu hrubou fyzickou silou, to však platí pouze pro dostatečně schopné a talentované mágy, pro začátečníka se může stát i pohnutí lžičkou úkolem, který jej na několik minut téměř zneschopní. Pokud kouzelník vyvolá kouzlo, které je nad jeho síly, padá do kómatu nebo i zemře.

Vzdálenost, viditelnost
Jak už bylo zmíněno výše, vyvolávání kouzel je velmi náročné na koncentraci mysli. Je velmi těžké soustředit své myšlenky pouze na určitý předmět i když vám onen předmět leží v ruce, natož pak když se nachází třeba i desítky metrů daleko od vás. Na velké vzdálenosti jsou tak schopni kouzlit jen skuteční mistři a i oni se těmto věcem raději vyhýbají, protože se jim může velice snadno stát, že nezasáhnou svůj cíl. Soustředění se na daný cíl může být také snadno sníženo, pokud mág na daný cíl částečně nebo zcela nevidí. Je mnohonásobně těžší sesílat kouzla na něco, co se nachází byť jen metr za rohem, pro většinu mágů takřka nemožné.

Koncentrace
Pro seslání kouzla je obvykle potřeba plné soustředění na úkon, který má kouzlo vykonat. Problémem je, že i sebelépe vycvičená mysl občas v soustředění zakolísá a upně se, byť jen na chvilku, na jiné myšlenky. Takovéto okamžiky mohou kouzlo oslabit, stočit jiným směrem, nebo zcela zastavit. I pouhé drobné odchylky soustředění vedou ke ztrátám energie, která pak z kouzla uniká volně do okolí a rozptyluje se v něm. Tyto ztráty mohou snadno převýšit množství energie, kterou kouzlo samo spotřebuje a takto se i z onoho pohnutí lžící může stát nadlidský úkol.

Dělení kouzel
Všechna kouzla mají prakticky stejnou podstatu, přesto je lze rozdělit podle 2 různých kritérií, obě dělí kouzla na 2 skupiny.

Podle cíle
Cílem kouzel obvykle bývají nějaké určité bytosti či předměty. Tato kouzla jsou vyvolána tak, aby ve chvíli, kdy jsou seslána, provedla s cílem nějaký úkon. Pak tato kouzla zanikají a stopy, které po nich zůstávají, jsou čistě materiálního charakteru. Druhou možností je, že je kouzlem nabitý určitý magický předmět a ten se tak stává magickým. Kouzlo v něm může setrvat i po staletí (při použití run) a působí obvykle na vše, co se objeví v okolí předmětu (kouzla působící na nějakou oblast či místnost), co jej drží či nosí (obvykle zbroje či šperky), nebo co je jím zasaženo (obvykle zbraně). Očarovávání předmětů je jednou z nejsložitějších disciplín magie, která vyžaduje většinou použití magického písma, run. Mnohé runy dodnes nebyly objeveny, a ty ostatní jsou známé jen několika málo mágům a kovářům.

Podle typu energie
Energie může být, třebaže to na oko téměř nelze rozpoznat, obyčejná (neutrální, někdo by řekl světlá) a temná. Na temnou energii pocházející z Astrálního světa se neumí připojit takřka nikdo, a těch několik málo jedinců označujeme za čerokněžníky. Na neutrální energii se umí napojit každý, kdo má alespoň trochu magického talentu, který je však sám o sobě vzácný. Energie se od sebe odlišují v tom, že neutrální energie vykonává pouze to, co si mág přeje, zatímco temná energie vedle požadovaného kouzla napadá mysl sesilatele a může za sebou zanechat v lepším případě jen pár nočních můr, v horším případě psychickou poruchu nebo i propadnutí zlu. Více ve článku Astrální svět.

Magický jazyk
Soubor magických slov a formulí označujeme jako magický jazyk. Část z něj vznikla na základě experimentů, část  díky kombinacím již existujících slov do vět a obratů a část získána od Astrálních bytostí. Původním základem jazyka bylo několik hliněných tabulek, na kterých byla slova vytesána. Není známo, která civilizace tyto tabulky vytvořila, ani odkud vzala své vědomosti, je možné, že se k této slovní zásobě dostali stejně jako elf Aliedis - skrze Astrální bytosti. Jazyk je potřeba k vyvolání každého kouzla. Repertoár každého mága je tak silně omezen jeho vlastní slovní zásobou, navíc mnohá slova jsou již více či méně zapomenuta nebo jsou známa jen mezi několika málo jedinci. Skutečně dobrými kouzelníky se tak nestávají ani tak ti, kteří dokáží dostatečně dobře ovládat energii, ale hlavně ti, kteří mají dostatek vynalézavosti v používání slov. Na příklad každý živý tvor má ve svém těle velké množství vody. To otevírá obrovskou škálu možností prostřednictvím pouhého spojení slova pro vodu a nějakého slovesa. Magický jazyk je úzce spojený s runami a jeho znalost, třebaže je mnohem rozsáhlejší a rozšířenější, než znalost run, je získávána stejnými postupy.